Nigel, ai văzut-o pe Lily? Trebuia să-i semnez niște acte.
Nu am văzut-o.
Vrei să arunci ceva în aer?
Poate.
Mai bine nu o face.
Fir-ar.
Lily, te căutam. Ai...
Pleci undeva?
Da, domnule dr Macy. Plec la fratele meu, în Mexic.
M-am gândit să trec să spun "adios".
Trebuia să-mi spui din timp.
Mi-ați semnat cererea de concediu acum două săptămâni.
Nu e nicio problemă.
Nu mă aștept să vă amintiți fiecare hârtie pe care o semnați.
- Să te ajut. - Mă descurc.
Lily, sper că nu are nicio legătură cu noi doi.
Voi sta doar la soare,
pe plajă
și mă voi îmbăta cui.
O săptămână plăcută, dr Macy.
Lilita! Pe curând și...
Să nu uiți de tequila mea.
Nu uita, fără vierme.
Sigur.
La revedere, dr Cavanaugh.
Tu știai că pleacă în Mexic?
Numai despre asta vorbește de vreo lună încoace.
Cred că nu am fost prea atent.
Cumva te-a distras ceva ce se numește Maggie?
Macy la telefon.
Da, e chiar aici.
Bine, o trimit.
Dispeceratul are o decedată într-un motel în Columbus, la ieșirea de pe autostradă.
Te-au cerut pe tine, personal.
Te cuplezi cu fosta, o alungi pe Lily din țară,
te joci cu multe bile, șefu'.
Se răcește cadavrul, Jordan.
Bine, bine.
Doctore? Iar ne întâlnim. Soarta, nu?
Ori asta, ori ai cerut dispeceratului să mă trimită exact pe mine.
Ce avem aici?
Îngrijitoarea din tura de noapte a intrat și a văzut asta.
Lividitatea corespunde poziției corpului.
E moartă de cel puțin două ore.
Au dispărut cearșafurile.
Cineva o fi făcut curat după ei.
Totul a fost șters. Nu avem nicio amprentă.
E o gaură mare lângă telefon.
Îngrijitoarea spune că nu era înainte.
Cineva trăgea cu ochiul?
Nu, nu merge până la capăt.
Deci, doctore, ce îți spune scena asta?
O posibilă strangulare. Urme ale degetului mare pe gât.
A văzut cineva cine a fost cu ea?
Recepționerul zice că s-a cazat singură, sub numele Jane Smith.
Crezi că e un pseudonim?
Nici amprente, nici acte. Nici haine, fir-ar.
Am găsit astea în dulap.
- O damă liniștită. - Ce depozita aici?
Nu mare lucru. Îi plăcea să umble pe aici.
Cine umblă printr-un depozit?
Nu e treaba mea.
Ți-a spus vreun nume când a închiriat?
Am cartea de vizită în birou.
Jane și...
Să ghicesc. Smith?
Da, ea este.
Poftiți.
O, Doamne.
Se pare că tipa avea un hobby.
CROSSING JORDAN Sezonul 1 Episodul 17-Crimă și pedeapsă.
Subtitrarea Andrada2003/SubTeam www.subtitrari-team.ro
Bice și lanțuri?
Mda.
Pot să înțeleg bicele,
dar ce făcea cu lanțurile?
Sunt mai mult de dragul spectacolului, de decor.
Așa am auzit!
Uită-te la împunsăturile de pe degetul mare.
Au fost făcute înainte de a muri.
A fost torturată.
Dacă presupunem că că nu a fost forțată, înseamnă că i-a făcut plăcere.
Poftim?
A, nimic. Mi-am dat seama ce groaznic de plicticoasă e viața mea.
Nu e problema mea dacă nu le-ai primit,
dar am o problemă dacă nu le-am trimis.
Și ți le-am trimis!
Așteaptă.
Pot să vă ajut?
Nu, aștept. Terminați-vă convorbirea.
Da, știu că sunt foarte sensibile. Sunt ouă.
Nu, nu am numărul avizului de însoțire.
Vrei să lași aia, te rog?
Scuze.
Da.
Nu.
Te sun eu înapoi.
Așa voi face. Cu plăcere.
Ticălosule.
Cum sunt unii oameni, nu?
Vă pot ajuta cu ceva, dr Stiles?
Vroiam să discutăm.
Despre ce?
Nu știu, chestii obișnuite. Despre vreme,
despre ce frumoasă e viață aici la morgă.
Ce-i asta?
Ce anume?
Ești psiholog. De ce vrei să discutăm?
Nu știu. Poate ca să te simți mai bine?
Cine spune că trebuie să mă simt bine?
Nu trebuie toată lumea să se simtă bine?
- Sunt bine! - Nu ești.
Încerci să mă provoci.
Și merge?
Nu ești un psiholog prea bun.
Ai dreptate.
Dar te-ai pricopsit cu mine.
Mi s-a trimis raportul incidentului, ca să stăm de vorbă.
În sala de conferințe e bine?
Pe la 11?
Se pare că nu am de ales.
Așa-i.
- Nu contează, deoarece... - Doctore! Te căutam.
- Bună, Nigel. - Salut, Woodrow. Ce mai faci?
Ați găsit ceva interesant?
Se poate spune și așa. Urme de degete mari, de tocuri
și, uitându-mă la starea laringelui,
au fost mai multe strangulări până la cea care a ucis-o.
Ceva urme de viol?
Nimic, nici fluide, nici urme de prezervativ.
Deci avem o femeie goală, strangulată și torturată până a murit, dar nu sex.
Indiferent despre ce a fost vorba, nu era sex.
Ai avut mai mult noroc cu amprentele?
Da, se numește Marsha Schraber,
de 37 de ani, căsătorită, locuia în suburbii.
Soțul ei are alibi?
Vine la secție peste o oră.
Poți veni să te uiți, dacă vrei.
Adică, dacă nu ai altceva mai bun de făcut.
Nu, sigur. Vin.
Grozav!
Ne vedem atunci.
Jordan are un gagiu!
Vrei să mă scoți din sărite?
Am ceva experiență de când eram majoretă.
Ei, haide. Inocența lui de țăran? Ochișorii lui albaștri scânteietori?
Îl mănânc cu pene cu tot!
Cred că mă voi distra.
Nu-mi vine să cred ce s-a întâmplat.
Tot ce-mi puteți spune despre soția dvs.
ne poate fi de mare ajutor, domnule Schraber.
Aveți ceva prieteni cu care putem sta de vorbă?
Marsha nu are...
...nu avea prieteni. Era o persoană foarte retrasă.
Spuneați că nu v-ați văzut soția de mai bine de o săptămână
și totuși nu ați dat-o dispărută?
Nu era prima oară când dispărea.
Nu ne înțelegeam prea bine.
Știați că soția dvs. a închiriat un depozit la Q Storage?
Nu știam așa ceva.
Atunci de ce v-am găsit amprentele acolo?
Ați...
Ați fost acolo.
Vrei să-mi spui ceva?
Marsha stătea ore întregi pe laptop.
Aveam impresia că își face prieteni.
Într-o zi, când era plecată, am încercat să-i verific corespondența,
dar am dat peste un fel de parolă de siguranță.
A doua zi, computerul a dispărut. La fel și ea.
Când ați mers la depozit?
Am urmărit-o o dată, dar n-am intrat înăuntru.
Apoi, când a dispărut, m-am îngrijorat
și, după două zile, m-am dus acolo,
l-am mituit pe paznic să mă lase să intru. Marsha nu era acolo.
Dar amprentele tale erau.
Ce căutai?
Sunt un procuror respectat.
Dacă vă puteți asigura..
că nimic din ce spun nu va fi făcut public...
Ai luat ceva din depozit?
Laptopul.
Credeam că vom sta de vorbă.
Să stăm de vorbă.
Nu ar trebui să mă întrebi câte ceva?
Crezi?
Și mai ești și plătit pentru asta.
Nu vrei să fii aici, nu?
Ești bun.
Mulțumesc.
Deci? Vrei să vorbesc despre incident?
Să o luăm de la capăt.
Ce a produs incidentul?
O neînțelegere.
Cu cine? Despre ce?
Cu dr Macy. Despre un caz.
Bine, ajungem undeva.
Te simți mai bine?
Bine.
Spune-mi despre cazul respectiv.
Săptămâna trecută, Poliția ne-a adus un băiețel mort, Brian Kirsh.
Au cerut o autopsie în orb.
Ce e asta?
Când polițiștii cred ca legiștii vor ajunge să depună mărturie în proces,
nu ne spun nimic despre probe.
Elimină posibilele favorizări.
Polițistul nu mi-a spus în ce condiții a fost găsit băiatul.
Vroia doar fapte medicale. Cauza morții, metoda de ucidere.
Te-a izbit ceva în legătură cu Brian Kirsh?
Ce să mă izbească?
Care a fost prima ta impresie când ai văzut cadavrul?
Niciuna.
Văd o grămadă de cadavre.
Primul lucru care-ți vine în minte.
Purta teniși plini de noroi.
La unul din ei avea șireturile dezlegate.
Continuă.
Am făcut autopsia cu dr Sanders.
Băiatul era plin de vânătăi.
Pe brațe,
pe picioare,
pe piept,
pe spate.
Unele erau vechi de o săptămână. Altele erau recente.
Erau și răni grave la cap.
Domnule doctor.
Da?
Ce s-a întâmplat pe urmă?
Poliția cerea un raport preliminar rapid.
Și era evident ceea ce se întâmplase.
Cauza morții erau bătăile repetate.
Metoda: omucidere.
Ce ai simțit când ai determinat asta?
Nu am simțit nimic.
Sigur că nu.
Deci femeia petrecea mult timp navigând pe net?
Ai grijă când tastezi ceva.
Soțul ei zicea că și-a instalat un sistem de securitate.
Ce, crezi că o gospodină de vârsta a doua
poate crea un sistem care să-mi reziste?
Bine ai revenit, târfo.
Dacă ești gata să fii pedepsită, introdu parola.
Bine...
Parola, ei?
Ia să încercăm "dominatrix".
Nu cred că vrei să faci asta.
Nu prea arată bine.
Atenție. Utilizator neautorizat.
Un virus de bandă va fi lansat în 30 de secunde.
Virus de bandă? Ce naiba-i ăla?
Un virus care "mănâncă" hardul computerului.
În 30 de secunde, va fi la fel de folositor
ca un prăjitor de pâine care nu mai prăjește.
Ce știi tu despre virușii ăștia?
Avem și noi computere în Wisconsin. Dacă m-ai fi ascultat...
Adică tu făceai o treabă mai bună, nu?
Dacă n-ai fi stricat tu totul tastând "dominatrix"...
- Abia l-am atins! - Bine că ești tu...
Băieți, vă puteți lupta mai târziu. Woody, treci aici!
- Te rog! - Scuză-mă.
Bine. Să vedem ce putem face.
Era deșteaptă, bine.
Buuun. Zece secunde.
Nu, nu...
Hai să vedem cum îți place asta.
- L-ai stricat. - Nu l-am stricat.
- Ba da. - Ba nu.
- Ba da! - Ba nu!
Ba da! Parola acceptată.
Hai să ne jucăm.
Am intrat.
Ce-i asta? "Moarteamea.jpg"
E un fișier creat acum o săptămână.
Cred că e o fotografie digitală comprimată.
Vrei să-mi explici cum a putut o femeie moartă
să-și pună poza propriei scene a crimei pe computer,
cu o săptămână înainte de a fi ucisă?
E timpul să mergi la școală.
Încă cinci minute, mami.
Mami? N-am mai auzit demult cuvântul.
Hei, cred că am ațipit.
Ți-am adus cafea. Așa cum o vrei.
Cu frișcă suplimentară și 6 plicuri de zahăr.
E bun zahărul, să știi.
O, Doamne.
Mă scuzi?
Sigur.
Ai reușit să afli cum și-a prezis Marsha propria moarte?
Am numărat pixelii de pe fotografia digitală.
E un fals. A fost lipită peste.
Probabil că ea a pozat, s-a prefăcut moartă pentru un motiv anume.
Oricum, e ceva ciudat.
Ce-i asta?
Înregistrarea apelurilor de la o linie privată din laptop.
Am găsit toate site-urile pe care le-a vizitat Marsha.
Se pare că e unul singur.
Cum naiba să te holbezi la un site patru ore, în fiecare zi?
E un site interactiv.
Mi-am băgat și eu nasul puțin.
Camere web, împlinirea fanteziilor, chestii din astea.
Un loc bunicel de evadare.
Și, fii atentă.
E chiar aici, în Boston.
Ce norocoși suntem!
S- trei de X-T-C. com...
Mă așteptam la ceva...
Mai murdar? Bine ai venit în noul mileniu, Wood.
Gulerele albe se întâlnesc cu gulerele cu ținte.
Bună ziua. Pot să vă ajut?
Salut. Suntem...
Din Los Angeles.
Lucrăm în același domeniu acolo.
Mă numesc Nina Leveaux și acesta e partenerul meu, Dale...
V-a sunat secretara noastră să stabilească vizită?
Îmi pare rău, nu văd nimic aici.
Îmi puteți spune la ce se referă vizită?
Fir-ar! Speram să discutăm cu cineva
despre deschiderea unui birou tip franșiza pe Coasta de Vest.
Se pare că am venit degeaba, Dale.
Mda, Nina.
Sunt sigură că dl Little, șeful nostru,
își poate face câteva momente libere pentru o vizită. Un moment.
Ne scuzați.
Ce faci?
Ce, crezi că vor sta de vorbă cu noi dacă îți scoți insigna?
Crede-mă, nu-mi scot nimic aici.
Ne mândrim cu ceea ce am realizat aici.
Ați fi interesați să vedeți ceva anume?
Poate ne dați o idee
despre felul în care merg lucrurile pe aici, domnule Little.
Sigur. În spatele fiecărei uși este unul din personajele noastre.
Personaje?
Clienții noștri au gusturi diverse.
Personajul joacă un rol, pliindu-se pe fantezia fiecărui client.
Ceea ce vedeți pe ecrane este exact ceea ce văd și clienții.
Clientul tastează o dorință și personajul îi dă viață.
Văd că Dale e interesat de Mary Catherine, școlăriță noastră cea rea.
Se pare că nu are niciun client acum.
Așa că haideți să facem o demonstrație.
Ea vede ceea ce tastez eu
pe un monitor de sub cameră web.
"Ce se întâmplă când uiți de teme, Mary Catherine?"
După cum vedeți, ne pliem pe orice dorință aici.
Avem fetișuri despre picioare, cu plesneală, schimb de îmbrăcăminte barbați-femei.
Cine-i ăsta?
Asta e Călăul.
Face o pauză. Vreți să-l cunoașteți?
Foarte mult.
Excelent. Între timp, îl duc pe Dale jos,
să discute puțin cu Mary Catherine.
E bine, Dale?
Da, mi-ar face plăcere.
Ai întârziat.
Îmi pare rău.
A trebuit să conving un tip să nu mai sară de pe acoperiș.
Da? Și ai reușit?
Va ajunge aici în curând.
Sper să am mai mult noroc cu tine, doctore.
Spune-mi, te rog,
ce te-a determinat să devii legist?
Poftim?
Întotdeauna am fost fascinat
de ceea ce faceți voi, băieți.
Adică, dintre toate domeniile medicale,
tu ai ales să ciopârtești cadavre.
Nu mă deranjează moartea. E ceva natural.
Deci nu a fost un moment definitoriu?
Credeam că vom vorbi despre Brian Kirsh.
Bine,
hai să discutăm despre el.
Ai stabilit că a fost omucidere datorată abuzului fizic. Apoi?
În seara următoare celei în care am scris raportul preliminar,
dr Macy m-a chemat în biroul lui.
Nu era singur.
Ia loc, doctore. Aceștia sunt Dl și dna Kirsh, părinții lui Brian.
Eu abia mă familiarizez cu cazul,
așa că ei îți solicita ajutorul.
Desigur.
Acum câteva ore, ne-au căutat acasă polițiștii.
Ne-au pus niște întrebări foarte nelalocul lor.
Am dori să ne spui de ce.
Dle Kirsh, am găsit o mulțime de vânătăi pe corpul fiului dvs.
Avea și o rană la cap.
Bineînțeles că avea. Întotdeauna se rănea, datorită bolii. Am încercat...
- Ce boală? - Brian era autist.
Nu știai?
Nu ți-au spus? Cum se poate să nu-ți fi spus?
Dle doctor, fiul nostru avea o problemă cu crizele.
Azi-dimineață, se juca în curtea din spate.
L-am lăsat singur
doar un minut!
Când m-am întors, avea o criză de epilepsie.
Până să vină ambulanța...
I-am făcut toate testele toxicologice lui Brian.
Nu am găsit nicio urmă de medicație pentru epilepsie.
Efectele adverse erau prea severe.
În mod clar, nu așa severe ca epilepsia.
- Ne acuzi că ne-am omorât fiul? - Vă rog.
Cine te crezi?
Cine naiba te crezi?
Doamnă Kirsh, vă rog. Înțeleg că suferiți,
dar să nu tragem concluzii pripite.
Nu eu am tras concluzii pripite!
Această nouă informație vă asigura o reexaminare a cazului fiului dvs.
Mă voi ocupa de asta personal și mai vorbim.
Îi porți pică dr Macy pentru reverificare?
dr Macy îmi este șef.
Nu mi-ai răspuns la întrebare.
Nu pot eu să discut decizia dr Macy.
Deci încă îi consideri responsabili de moartea băiatului pe părinții lui.
Nu am nicio părere de vreun fel sau altul. Nu e treaba mea...
Acum, devine obositor.
Rămâne între noi,
au fost sau nu părinții de vină?
Rana de la cap...
Autiștii se pot răni singuri la cap,
într-o grămadă de feluri.
Vânătăile de pe piept aveau formă de palma...
Puteau fi produse de paramedici când l-au resuscitat.
Așa am simțit eu, bine?
Cred că mi-ai răspuns la întrebare.
Bună.
Tu ești, probabil, Călăul.
Bună!
Mă cheamă Herb.
"Călăul" e numele de scenă.
Tu trebuie să fii doamna din California.
Dl Little spunea că vrei să-mi pui câteva întrebări.
Doar una.
Femeia asta avea ca pseudonim "Pedepsește-mă".
Am impresia că v-ați mai întâlnit.
O, Doamne.
Cine ești?
Cineva care vrea să afle ce i s-a întâmplat.
A fost una din cele mai bune cliente.
Ședințe de 3-4 ore.
Nu m-a deranjat la început, când cerea chestii ciudate,
dar, acum câteva săptămâni, a devenit prea ciudată.
Ce vroia să faci?
Majoritatea clienților mei
vor doar să pocnesc din bici, să le vorbesc urât.
Pe bune, doar lucrez în industria asta.
Nu fac nimic în realitate.
Ea dorea să fie de-adevăratelea.
Atunci de ce ai fost de acord să vă întâlniți?
Nu m-am întâlnit cu ea.
Ai recunoscut-o din fotografie, Herb.
Nu suntem prea bine plătiți aici,
așa că mai fac și eu câte ceva pe lângă,
punând în legătură persoane cu anumite gusturi.
Ne-am întâlnit într-o cafenea și i-am dat câteva pseudonime.
Nu le știu numele reale,
dar erau tipi care i-ar fi putut împlini fanteziile.
A conversat pe mail cu unul din ei timp de câteva săptămâni.
Era perfect.
Urma să se întâlnească.
Doamne.
Nu-mi vine să cred că vorbea serios.
În ce sens?
Vroia să moară.
Cum a fost Mary Catherine?
Bună. Am discutat despre tehnicile de pleznit la fund,
așa că vizita noastră aici nu a fost chiar pierdere de vreme.
"DirtyBirdy" și "Bolnavul23"?
Sunt pseudonimele lor.
Prietenul nostru cu costum de piele a pus-o pe Marsha în legătură cu ei.
Cred că pe unul dintre ei l-a cam luat valul.
În ideea că ai dreptate, cum îl prindem pe cel bun?
Îl căutam pe cel cu mâinile mânjite.
În mod normal, când inviți pe cineva la cină,
tu ar trebui să fii cea care gătește.
Bine, atunci vino tu aici și scrie momeală pentru cei doi dezaxați.
Te oferi ca momeală tipilor ăstora din spatele computerelor.
Nu știu cum m-ai convins să te ascult.
N-ai avut o idee mai bună.
Ce zici de asta?
"Bolnavule23, am primit numele tău de la Călău."
"Hai să nu ne jucăm."
"Jocurile sunt pentru cei slabi."
"Și răbdarea e pentru cei cărora le lipsește convingerea."
"Am fost foarte rea."
"Atât de rea, încât nu mai merit să trăiesc."
" Ar trebui să ne întâlnim"
Te pricepi.
Hoțul prinde hoții, Wood.
- "Afurisită". - Poftim?
"Am fost atât de afurisită, încât nu merit să trăiesc".
Sună mai bine.
Ai început să faci poante, băiat de fermă ce ești.
Ai dat de belea, domnule.
M-ai lăsat baltă, Garret.
Îmi pare rău. Cred că am pierdut noțiunea...
Nu m-a deranjat atât faptul că am mâncat singură.
Sunt obișnuită.
Dar, când stabilesc o întâlnire
ca să fac sex cu cineva,
mă aștept să fie punctual.
O să mă revanșez, bine?
Mâine plec mai devreme.
- Da, promisiuni, promisiuni. - Ce faci?
- Ce crezi? - Păi...
Tragi jaluzelele...
Tu îți dai seama că, în 15 ani de căsătorie,
niciodată
nu am făcut sex în afara dormitorului?
Haide, Maggie, sunt încă oameni pe aici. Acum sunt șef.
Ar trebui să mă excite faptul că ești șef?
Maggie, nu pot.
Știm amândoi că nu e adevărat.
- Mă seduci. - Serios?
- Da. - Și funcționează?
Poate.
Ei bine,
dar acum?
Nu le poți avea pe toate.
O să răspundă, mai devreme sau mai târziu.
Las computerul deschis. Dacă aud ceva, te anunț.
Mulțumesc pentru cină.
Și pentru că m-ai lăsat să te târăsc în schema mea aiurită.
Nu era chiar atât de aiurită.
Laptopul.
Se pare că cineva a mușcat nada.
"Ați primit un mesaj de la Bolnavul23. Vreți să-l vedeți?"
Hai să vedem.
Nu-mi place cum arată.
Haide, tată. Măcar e în curtea ta.
Fiica mea e civil, știi?
Să o folosești ca momeală pentru a prinde nu știu ce pervers...
Cu tot respectul, dle Cavanaugh, nu a fost ideea mea.
Știu.
Te-ar deranja să fiu înarmat la operațiunea asta?
Aș aprecia ajutorul dvs.
Ce plan ai?
Cei doi suspecți și-au dat întâlnire cu Jordan la o oră diferența.
- Cum vei ști cum arată? - Nu știm.
Le-am zis că eu voi avea biografia Marchizului de Sade,
iar ei să aducă un trandafir roșu.
Imediat ce îi vedem,
băieții mei le vor căuta mașinile în baza de date.
Dacă par "murdari" sau găsim ceva în neregulă, intervenim.
Nu o să te pun în pericol.
Pot să am grijă singură de mine, văcarule. Ne vedem la 5.
Întotdeauna a fost așa?
Întotdeauna.
Dacă mai vorbești,
va trebui să pornesc liftul din nou.
Maggie, trebuie să ne oprim. Sunt la serviciu.
O să trec pe la tine deseară, promit.
Bine.
Dar, dacă nu apari,
o să fie consecințe grave.
Mașinărie infernală.
Poate s-a blocat.
Atunci de ce e aprinsă luminița aia?
Garret! Chiar pe tine te căutam.
Ce mai faci, Howard?
Ești bine?
Fantastic. De ce?
Ești cam îmbujorat.
E destul de cald aici.
Ai avut parte de ceva acțiune, nu?
Ce-ți veni?
Cred că e capacitatea mea
de a privi în sufletul bărbaților.
Și fermoarul tău care e desfăcut.
E vorba de tipa aia drăguță la care te dădeai
ultima oară când ți-am făcut morală?
Cum o chema? Phyllis?
Nu, Lily.
Și nu mă dădeam la ea.
Vrei să spui că ai dat-o în bară?
Ce scuză ai mai găsit? Serviciul?
Teama de intimitate?
Dorești să te ajut cu ceva, Howard?
Of, n-ai simțul umorului.
Mi s-a mai spus.
Păi, dacă nu vrei să vorbim despre viața ta romantică nefuncțională,
poate discutăm despre doctorul Vijay.
Exact!
Să vorbim despre Bug.
E ora 20:00. Unde umblă?
Uite-o.
Să fiu al naibii!
Adică, aveți o fiică foarte drăguță, dle Cavanaugh.
Foarte deșteaptă.
Începe spectacolul, băieți.
A venit primul.
1,50 m înălțime, ochelari cu rama metalică, cămașă albastră.
Să-i verificăm numărul de înmatriculare.
Tu trebuie să fii Evangeline.
Și tu trebuie să fii DirtyBirdy.
Pot să-ți spun Burt?
Ăsta-i un papagal.
Te simți bine, Burt?
Desigur.
Sunt puțin nervos.
Asta nu e bine.
Dacă suntem amândoi nervoși,
atunci nu mai deține nimeni controlul.
Da, bine,
nu sunt atât de nervos încât să pierd controlul.
Adică, dacă asta îți dorești.
Asta vrei?
Asta vreau.
Știi, de obicei stau mult pe net
înainte să conving o femeie să se întâlnească cu mine.
Dar tu păreai foarte dornică...
N-ai mai făcut așa ceva înainte, nu?
Nu.
Adică nu în viața reală.
Dar aș putea.
Am aflat identitatea. Felix Lowe.
Câteva rețineri pentru expunere indecentă, nimic mai grav.
E un peștișor mărunt. Dă-i drumul.
Nu te supăra, Burt, dar am impresia că ești gură-mare doar pe net,
dar în viața reală ești un dulce.
Pot să te pleznesc la fund, dacă vrei.
Noapte bună, Burt.
Ce s-a întâmplat?
Ai văzut raportul despre incident.
Da, dar faci totul să pară atât de oficial.
Vreau să aud din gura ta.
Ce s-a întâmplat după ce v-ați întâlnit cu părinții lui Brian Kirsh?
Pe baza informațiilor lor, l-am examinat eu însumi pe băiat
și nu am găsit nimic care să indice abuz fizic, ținând cont de autismul lui,
așa că am refăcut raportul inițial și am considerat cauza morții nedeterminată.
Deci te-ai băgat peste Bug.
Și cum a suportat?
Nu prea bine.
Le dai drumul ucigașilor.
Bug, nu a fost crimă.
De unde știi?
Nu e vina ta că polițiștii te-au indus în eroare,
prin faptul că nu ți-au dat informațiile relevante.
Nu am fost indus în eroare.
Ceea ce am descoperit nu avea niciun fel de interferențe.
Aș vrea să spun la fel despre tine.
Poftim?
Părinții ți-au strâmbat judecata.
Nu ne putem permite să ne copleșească emoțiile
în probleme de felul acesta, dr Macy.
Nu putem lăsa lucrurile să ne afecteze obiectivitatea.
Se pare că nu-s singurul care are probleme cu obiectivitatea.
- Las-o baltă. - Stai.
Așteaptă. Stai o secundă, Bug.
Ce se întâmplă?
Te rog, dă-te la o parte, dr Macy.
- Nu ești tu. - Te rog, dă-te din drum.
Nu, nu mă dau la o parte.
Este ceva despre care nu mi-ai spus până acum?
Dă-te la o parte!
- Te-a împins. - Mda.
De ce crezi că a făcut asta?
Nu știu. Tu ești psiholog.
Poate că el însuși a fost victima unui abuz.
Poate.
În general, lucrurile nu sunt doar în alb și negru.
E clar că se identifică cu băiețelul mort, la un nivel de care nu e conștient.
Dar...
o să ajungem la nivelul acela.
Întotdeauna reușesc.
Se pare că numărul doi nu mai vine.
Îmi iau o apă minerală.
Salut, Evangeline.
Scuze, am uitat să aduc un trandafir.
Salut. Tu trebuie să fii...
Nu e nevoie de nume. Nici de întrebări.
Ce-ar fi să vorbești doar când trebuie?
Ce naiba se întâmplă? Cum de nu l-am observat pe tip?
Unde mergem?
Undeva unde să fie mai intim.
Am nevoie de identitatea celei de-a două persoane.
A intrat în bar acum vreo 40 de minute.
Așteaptă.
Trebuie să știu exact ce mi se va întâmpla.
Vrei să știi ce ți se va întâmpla?
Cine te crezi, să mă întrebi ce am de gând să fac?
Îmi pare rău.
O să-ți pară foarte rău. Crezi că e un joc?
Acum știu ce vrei.
Ai stabilit întâlnirea asta în barul ăsta drăguț,
ca să te simți în siguranță.
Dar nu vrei să te simți în siguranță, nu?
Nu,
nu vreau.
Bine.
Atunci să mergem.
Bine.
Prindeți-l. Prindeți-l acum!
La pământ! Jos!
- Ești bine? - Da.
Vino aici.
Bolnavul tău tocmai a fost eliberat după acuzația de atac sexual.
A ieșit acum patru zile.
Nu ai pierdut vremea, nu?
Luați-l de aici.
Dă-i drumul. Haide.
Se pare că l-am prins pe tip, Jordan.
Da, dar e o problemă.
Marsha i-a trimis e-mail-uri lui Bolnavul23 timp de 3 săptămâni.
Dacă nu avea computer în celulă, nu el a fost cel care i-a scris.
A fost altcineva.
Bine, Daryl,
explică-mi de ce nu încerci să te scoți.
Am vorbit cu gardianul tău,
știu că nu aveai acces internet în celulă,
așa că nu tu i-ai scris Marshei mesajele acelea.
Știi tu, cele în care spuneai că vrei s-o omori.
Știi ce-i ăla cuvânt de siguranță?
Poftim? Nu, nu știu ce...
Nu vorbeam cu tine.
Vorbeam cu ea.
Știi ce-i ăla un cuvânt de siguranță, târfo?
Nu. De ce nu-mi spui tu,
târfă?
E cuvântul care înseamnă pauză.
I-l spui înainte de a începe jocul.
Dacă devine prea intens, ea poate să se oprească.
Îl poate opri oricând.
Încântător. Dar ce-are asta de-a face cu Marsha?
Cuvântul ei era "step".
Când îmi țineam mâinile pe gâtul ei,
i-am privit buzele
de foarte aproape.
Dar ea își dorea să moară.
Nu trebuia decât să-l spună odată.
Dacă l-ar fi spus, i-aș fi dat drumul.
De ce te-aș crede, Daryl?
Astea erau regulile.
Regulile cui?
Ale bărbatului.
Care bărbat?
Tipul care a plănuit totul. Cel care mi-a adus-o.
Cel care ne privea.
E ceva interesant la televizor, dle Little?
E cam târziu să discutăm despre franșize,
domnișoară Leveaux, nu credeți?
Nu e niciodată prea târziu să discutăm despre o crimă.
Bolnavul23, nu?
Pseudonimul tău online.
Tu scriai cuvintele, iar Daryl îți punea în aplicare fantezia.
Internetul este un loc foarte confuz.
Prea multe informații. Sigur ai pierdut ceva pe drum.
Poate.
Dar un cablu de internet
lasă o gaură mare într-o cameră de hotel.
Tu erai cel care se uita.
E o teorie foarte interesantă, dră Leveaux.
De fapt, mă numesc Cavanaugh.
De la Medicină Legală.
M-aș putea întreba de ce nu este aici poliția, în locul tău.
Așa procedați acum?
Nu. Sunt și ei afară.
Am vrut să am puțin timp la dispoziție înainte de a te aresta.
Pentru ce să mă aresteze?
Că i-am scris e-mail-uri femeii care vroia să moară?
Că ai adus-o în aceeași cameră cu un criminal
și l-ai privit cum o ucidea.
Amândoi au acționat conform voinței proprii.
Eu doar le-am facilitat întâlnirea.
Abia aștept să te aud cum explici asta juraților, la proces.
Nu am făcut nimic altceva decât să mă joc un pic de-a Cyrano.
Totuși, este crimă.
Eu sunt cel care le satisface oamenilor cele mai întunecate dorințe,
domnișoară Cavanaugh.
Cum să fie asta o crimă?
- Nu te cred. - Sincer, mă simt mai bine.
- Vrei să știi ce cred eu? - Nu.
Cred că doar te prefaci că te simți mai bine.
Pe bune?
Cred că ai o greutate pe suflet,
dar nu știi nici tu care este.
E ca un loc unde te mănâncă, dar nu te poți scărpina
și asta te înnebunește.
Nimic nu mă înnebunește.
Par eu nebun?
Sigur că da.
Nu știu ce problemă zici că am,
dar presupun că îmi vei spune.
Ar fi un catharsis, nu crezi?
De unde să știu eu...
M-am uitat peste fotografiile atașate raportului autopsiei.
- Poftim? - Autopsia lui Brian Kirsh.
M-am uitat peste pozele făcute de tine
și mi-am amintit prima ta impresie atunci când l-au adus pe copil.
Îți amintești ce mi-ai spus?
- Nu. - Ba da.
Nu-mi amintesc.
Tenișii.
Purta teniși.
Murdari de noroi, cu un șiret desfăcut.
Știi cum a fost vremea în ziua morții lui Brian Kirsh?
- Ce-are a face... - Era soare.
Niciun nor pe cer.
Și ce-i cu asta?
Ți-ai amintit că avea noroi proaspăt pe teniși,
dar nu era noroi nicăieri.
Cine purta tenișii plini de noroi?
Mi-am amintit prost. A fost o greșeală.
Nu. Cine purta tenișii?
Nu știu.
Cine purta tenișii plini de noroi, Bug?
Fratele meu.
Fratele mai mic.
Povestește-mi.
Eram singuri acasă.
Unde erau părinții voștri?
La lucru. Întotdeauna erau la lucru.
Și afară ploua?
Nimeni nu poate avea grijă de un copil mic tot timpul.
E imposibil.
Poți să încerci să o faci, dar e imposibil să fii tot cu ochii pe el.
În acele cinci minute în care credeai că se uită la televizor,
se strecoară afară pe ușă.
Nici nu ți-ar trece prin cap că vrea să iasă afară,
când plouă cu găleata.
Dar apoi auzi zgomotul claxonului
și scârțâitul cauciucurilor pe asfalt
și îți dai seama.
Știi că ai făcut o greșeală.
Erai doar un copil.
Era responsabilitatea mea.
Spui asta,
dar nici tu nu crezi.
A cui responsabilitate era?
A lor.
Mai tare.
A lor. A părinților mei.
Au dat vina pe mine.
De ce mi-au făcut asta? Eram doar un copil. De ce...
De ce se uitau la mine așa?
Mi se pare că e vorba de multă mânie
pe care ai acumulat-o.
Cred că te-ai fi simțit foarte bine
dacă le-ai fi spus părinților tăi că nu era drept
să te încarce pe tine cu responsabilitatea.
Dar nu ți-ai putut pedepsi propriii părinți,
pentru că suferința nu se poate pedepsi.
Așa că am pedepsit pe altcineva în locul lor.
Nu trebuie acum...
să te îmbrățișez, nu?
Nu.
Hai să stăm de vorbă și atât.
Cum se face că eu pierd zile în șir cu un tip,
fără să ajung niciunde,
iar tu intri doar în cameră
și obții o mărturisire în două minute?
Știu să mă port cu bolnavii psihic.
Femeia avea o casă drăguță,
un soț de succes, o meserie bună
și totuși își dorea ca un străin s-o omoare.
Nu înțeleg.
De ce?
Nu există explicație. Oamenii sunt bolnavi. Punct.
Ia-o ca atare și mergi mai departe.
N-ar fi grozav să crezi și tu asta?
Noapte bună, doctore.
Noapte bună, Woody.
Nu știam că fumezi trabuc.
N-am mai fumat de câțiva ani, dar în seara asta am avut chef.
Sper că nu te întrerup.
Nu, eu doar...
Mă gândeam.
Îmi amintesc când am fumat așa ceva pentru prima oară.
Ajungi la un anumit punct în viață
când deja ai făcut totul prima oară,
nu mai ai nimic nou.
Mi-am ascultat deja primul disc,
am gustat prima bucată de ciocolată,
am avut prima dragoste.
Sunt alergic la ciocolată.
Rău de tot.
dr Macy, aș vrea...
Scuzele sunt acceptate.
Meseria asta...
...este grea uneori.
Așa-i.
Subtitrarea Andrada2003/SubTeam www.subtitrari-team.ro